Porodica Sandić iz Kovačice koju čine Dragan i Biljana sa decom: Iskrom (6), Sofijom (10) i Teodorom (12) je inspirativni primer moderne porodice, koja je zadržala prave vrednosti, a usmerila decu na zdraviji način života okrenuvši ih prirodi i druženju sa njom. Njihov život je trenutno na točkovima, a prelaze hiljade kilometara u svojoj avanturi koja je postala njihov novi hobi.
Iako su trenutno u Nemačkoj na svojoj ruti, za Srećnu republiku su dali intervju podelivši svoje utiske i iskustva na pauzi tokom putovanja. Dragan ih opisuje kao neobičnu porodicu.
- Otkako su se devojčice rodile, mi smo aktivni u prirodi. Svoje aktivnosti šerujemo na društvenim mrežama sa ciljem da pokažemo da je to svima dostupno. Na ovo putovanje smo krenuli sa stvarima koje koristimo svakodnevno u životu, to su bicikli sa kojima idemo na posao, u školu, odeća koju nosimo u šetnji, deca u školi. To radimo sa onim što imamo, a ne da kukamo što nemamo, jer da smo čekali da imamo sve što nam je potrebno objektivno za putovanje, nikada ne bismo krenuli na put. Na našim fotografijama su spontani trenuci i gde su deca prljava, musava, pocepana, nema poziranja, nema toga da se trči maraton a da izgleda kao da je sa modne piste. Svaka aktivnost je prikazana realna i kako jeste. To je nešto što nije fensi već životno - započinje priču Dragan.
Privatna arhiva
Porodica je trenutno na putu ka Švedskoj, a ideja za putovanje biciklima po Evropi rodila se pre nekoliko godina.
Dobili poziv od prijatelja i krenuli na prvo putovanje
- Prvi put smo imali duže pedaliranje 2022. godine kada smo biciklirali do Švajcarske ovo nam je duža tura do Švedske. Na ideju smo došli preko prijateljice iz Švajcarske, koja je pratila naša porodična putovanja po prirodi i naše aktivnosti i puno puta nas je pozvala da nas ugosti i pokaže tu zemlju i njenu prirodu, ali zbog obaveza i Kovida to tada nije bilo moguće. Sledeći put je u šali rekla da bismo mogli doći biciklima što je suprugu zvučalo kao sjajna ideja koju je prostudirao a onda nam izneo. Tako nam je ta prepiska donela lepo porodično putovanje - otkriva Biljana Sandić.
Sandićevi su do sada imali dve velike ture, a prvo putovanje do Švajcarske zahtevalo je vožnju biciklom od 1.500 km. Zbog lošeg vremena koje su najavljivali u Italiji morali su vozom da pređu 200 kilometara. Put do Švedske biće zahtevniji, a sada su na više od pola.
![](/data/images/2024-08-09/35187_avanture-porodice-sandic-11_orig.jpg?t=1723207049)
Privatna arhiva
- Tura do Švedske je 2.500 km al mislim da će izaći 200, 300 km više, jer smo stalno menjali rute i prilagođavali se terenu i potrebama porodice. Do sada smo prešli preko 1.300 km, trenutno smo u Nemačkoj, 50-ak km od Berlina. Na izletima i piknicima smo prelazili plus i manje ture po 30 km - dodaje ona.
Devojčice su naučile mnogo životnih lekcija na putovanju
Prema prvim utiscima koje smo stekli o porodici oni deluju vrlo skladno i složno, a devojčice su jednako uključene u sve aktivnosti koje prate putovanje. Kako kažu, uživaju i iznova se raduju ovakvim putovanjima koja im predoče roditelji.
- Jedva sam dočekala da krenemo na put, jer sam bila uzbuđena. Uživam kad sam u prirodi, drugačiji je miris vazduha nego u gradu. Drugačije se osećaš nego kad si kući i volim da se družim sa porodicom - otkriva najmlađa Iskra.
Privatna arhiva
I njene sestre dele slične utiske.
- Ne znam ni sama kako sam dočekala ovu avanturu, bila sam i uzbuđena i tužna i srećna. Srećna jer ću biti non-stop u prirodi, što ću da izgradim imunitet ovde sa porodicom, ali tužna što neću biti sa drugarima. Upoznala sam nove prijatelje, Maksima iz Beča, Martu iz Trsta, Unu i Maka iz Varaždina. Redovno se čujem sa nekima od njih - kaže Teodora.
Privatna arhiva
O njihovoj avanturi i hrabrom putovanju na koje bi se malo koja porodica odvažila čuli su mnogi i nije neobično da ih sretnu ili negde sačekaju i druge porodice kako bi se upoznali. U Mađarskoj su se sreli sa porodicom iz Švedske koja je krenula u Bosnu na odmor i deca su se družila sa njima u Budimpešti, a sada će i u Geteborgu.
Putovanja su nesumnjivo donela sa sobom nova iskustva i saznanja, a devojčice su nesebično podelile sa nama šta su naučile iz njih.
- Naučila sam da ne treba samo da budete kući da treba da izađete napolje i da budete sa porodicom i ako idete negde i ako ste stalno negde kod nekoga da pričate sa porodicom, da ne skrivate nešto od porodice nego da im kažete - kaže Iskra.
- Kad sam krenula u školu od drugarice sam naučila da vežem pertle, a na bolji način sam naučila na ovom putovanju, naučila sam da postavim novi šator i pre sam znala da pakujem vreće i podmetač ali sada je bolje - odvažno kaže Teodora.
Privatna arhiva
Sofija je ipak naučila mnogo više od snalaženja u prirodi i suočavanja sa raznim izazovima.
- Ja sam naučila na ovom putu kako da sklopim šator, da odaberem dobro mesto, kako da osušim veš, kako da skuvam nešto sa malo prostora, kako da da komuniciram sa ljudima na engleskom. Prebrodila sam veliki strah od odbijanja i naučila sam se ekonomičnosti posebno kod stvari koje se nose kada se vozite biciklom. Naučila sam obilazeći dosta gradova istoriju, da gledam navigaciju, naučila sam da pretvaram valute u Mađarskoj, Češkoj, Slovačkoj i Austriji - otkriva Sofija.
Kako odrasli članovi porodice kažu, putovanje ih je naučilo da je svet prelepo mesto i da je čovek mali ali da treba da teži stalnim novim saznanjima koja će ga obogatiti.
"Nema idealnog dana ali trudimo se da popravljamo šta ne valja"
- Svi porodično se učimo na ovim putovanjima toleranciji na neizvesnost, jer sa sobom nosite i pakujete svoju kuću svako jutro ne znajući gde ćete prespavati, osim ako vas porodica neka i prijatelji nisu unapred pozvali i dogovorili. Učimo se toleranciji na frustraciju jer često ne možemo neke stvari da uradimo kako bismo u komfornijim uslovima, toleranciji jer smo stalno zajedno, izražavanju emocija i boljoj komunikaciji. Nijedan dan nije idealan, nekada je sve glatko ali ima i izazova, al se trudimo da to popravljamo na ovom putovanju - kaže mama troje devojčica.
Na putovanju su nailazili na srdačnost kod ljudi, što im je dosta pomoglo da lakše prevale put.
Privatna arhiva
- Mi smo nekad kucali i na vrata, tata bi pitao a nekad su nas i oni videli usput pa bi stali ako su bili u automobilima da pitaju da li nam treba nešto, na primer voda. Puno puta smo pitali da sipamo vodu kod nekoga ili u nekim kampovima su nam davali da besplatno spavamo - kaže mala Iskra.
Bilo je i drugih vrsta pomoći poput penjanja bicikla na uzbrdici, kada bi neko pomogao devojčicama ili ako bi im pukla guma što je bio nekada i poseban izazov za njih.
- Pukla nam je juče guma na prikolici i zamenili smo je stali smo u prvu veću prodavnicu da kupimo gumu, Sofija je pronašla gume, došla do kase sticajem okolnosti koristimo kartice u telefonima a ne one fizičke jer je sigurnije. Nismo mogli da ih kupimo, izašli smo i tražili bankomat da podignemo novac u tom trenutku je izašao prodavac i dao Sofiji gumu uz osmeh poručivši samo "bye, bye" na engleskom. Dešavale su se slične situacije i u Češkoj kada nismo mogli da platimo zbog iste situacije, stajali su ljudi sa autima i kombijima da pitaju treba li nam pomoć. Kampovali smo u dvorištu jedne porodice koja je bila toliko srdačna prema nama - kaže Dragan.
Privatna arhiva
Iako su se dešavale nemile situacije ako bi im pukla guma na biciklu ili prikolici, lokalno stanovništvo bi pokazalo solidarnost i priteklo u pomoć kao što se to dogodilo u Slovačkoj. Takvi susreti bi rezultirali pozivanjem gostiju kod domaćina i na bogat doručak i lepo gostoprimstvo.
- Svi su srdačni, nije lako pozvati nekoga u kuću, da vas ljudi počaste pićem, slatkišem. Mašu nam ljudi iz auta, dvorišta, kamiona, ljudi u Nemačkoj su nam mahali u znak pozdrava. Sprijateljili smo se sa mnogim porodicama koje praktično fizički nismo poznavali, jer su nas pozivali putem društvenih mreža - dodaje on
Sofija otkriva da su na par desetina kilometara od Berlina trenutno i da će posetiti Srpsku ambasadu očekujući sjajnu zabavu.
"Učimo da tražimo rešenja"
- Mnogi misle da smo mi na odmoru i da je ovo jedan vid porodičnog odmora međutim, ovo nije odmor, ovo je porodično studijsko putovanje, gde mi puno puno toga učimo i o sebi i oko sebe i o članovima porodice. Ne možete nikad imati toliko vremena kada ste u komfornim uslovima i kada idete da radite i završavate obaveze, ovde smo usmereni jedni na druge 24/7 - kaže Biljana.
Poseban izazov je nedostatak komfornosti na koju su deca navikla, pa recimo za toalet moraju da se snađu kod nekoga ali se takođe ne mogu zaustavljati sve vreme kada je neko gladan jer mora da se vozi i postoji za to tačno određeno vreme.
Privatna arhiva
- Vožnja je u celoj toj priči najlakša, jer vi pedalirate i uživate u predelima koje obilazite. Udišete čist vazduh, spajate sa prirodom, ostalo je sve snalaženje za koje treba naći rešenja. Na ovom putu učimo da tražimo rešenja. Kada su izazovne situacije a ima ih dosta, tražimo rešenja, pokrećemo se. Ne vidimo u tim izazovima probleme, nego rešenja - dodaje ona.
Glavni cilj ovog putovanja porodice Sandić nije dolazak u Geteborg 31. avgusta kada će biti dočekani na centralnoj manifestaciji njihovog najvećeg festivala, već uživanje u samom putovanju do cilja a ovde su uspeli da kako kažu "sastave" par sati u razgovoru sa decom, što kući nije moguće.
- Ovde smo imali priliku da čujemo o njihovim serijama koje gledaju o dešavanjima u vrtiću za koje nismo imali pojma, to je duga priča. Drugi cilj je da ohrabrimo sve porodice da budu što aktivnije u pririrodi jer u prirodi su svi jednaki, svi su okrenuti jedni drugima, učimo se strpljenju, a to nam je potrebno sada više nego ikada. Juče sam rekao da imamo još 100 km do Berlina a devojčice su viknule "supeeer, to je samo još dva dana". Zamislite to za decu njihovog uzrasta - završava priču Dragan.
Porodica Sandić ima privatan biznis ručno i unikatno rađene odeće od najrazličitijeg materijala Iskon mode, koji je trenutno malo na čekanju. U međuvremenu osmišljavaju koncept kako da porodice uživaju u prirodi a da imaju sadržaje, a taj program će predstaviti na jesen. Sledeće godine planiraju međunarodni kamp za uzrast do 15 godina i veruju da će uspeti mnoge da nagovore da se okrenu i zavole prirodu baš kao oni.
BRAVO.BRAVO.I SRECNO VAM BILO:)))